ЗДРАВЕЙ, АНН (Преди "Зелените покриви")
Бягай през полята! Пръскай сълзи във вятъра!
Подгони с поглед водоцветната птичка към небето!
Попаднеш ли в студения дъжд, спомни си...
...за слънчицето, скрито в пазвата ти!
Затова, не се тревожи! Всички са такива.
У всеки се крие семето на светлината.
Някой ден ти също ще потърсиш щастието.
Тъгата се ражда, за да опознаеш радостта.
Очаква те искряща утрин!
Спомени за проветривата вила
Дойде времето, в което снегът се топи.
Анн се тревожеше за господин Хамонд.
Чичо.
Обядът ли?
Пак ли те свива?
Ето.
Добре ли си, чичо?
Добре съм си.
Изплаши ли се?
Явно ти е зле. Почини си малко!
Нищо подобно.
Имам много работа за вършене.
Г-н Нелсън скоро ще започне да строи хотела.
Дотогава трябва да приготвя дъските.
Ама...
Мамчето, осем деца и Анн...
...разчитат на мен да ги храня.
Налага се да поработя малко повече.
Сега се сетих, че си при нас вече от една година.
Година и три месеца.
Наистина си най-добрата детегледачка в Нова Скотия.
Наистина се радвам, че дойде у нас.
Какво има?
Ами, за пръв път някой ми го казва...
...откакто дойдох у вас.
Но аз винаги съм си го мислил.
Задушаваш ли се?
Вярно, съвсем забравих.
Обещах да ти направя легло още когато пристигна.
Но още не съм го направил.
За мен няма значение.
Дюшекът ми стига.
Щом свърша с поръчката за хотела, ще ти направя едно.
Потърпи още малко!
В края на пролетта, г-н Нелсън ще ми даде много пари.
Всъщност, мисля да ги използвам...
...да взема мамчето и децата на екскурзия.
Томи, яж, моля те!
Елла, не разливай храната!
Нека я прекараме край някое красиво езеро!
Сигурно ще се почувстваш по-добре.
Не можем да си го позволим.
Когато вземеш парите за хотела, спести ги!
Пък и как ще заведеш малки деца на екскурзия?
Трите чифта близнаци създават предостатъчно проблеми.
Не си ли разбрал досега?
Разбира се, не казвам веднага щом ги взема.
Докато децата пораснат, все ще останат пари за...
Постоянно говори небивалици.
И на теб ти е казал, че е управител на дъскорезницата, нали?
Така просто прикрива колко е беден.
Дали ще ходи на екскурзия или ще прави легло...
...все не може да изпълни обещанията си.
Ако му повярваш, накрая само ще съжаляваш.
Но щастливата мисъл сама по себе си е щастие.
Дори да не се случи наистина...
...в сърцето ще остане задоволство.
Точно така.
Дори да е само дюшек, мога да си представя...
Това е легло.
Като леглото, което нощем споделяло тъгата на принцеса Корделия.
Тази вечер ще чета "Крал Лир".
Красота!
Медальон, красив като роза.
Какво красиво момиче!
Косата й сигурно е кафява.
Коя ли е?
Какво правиш?
Ровиш се в чуждите лични вещи?!
Гре... Грешиш! Аз...
Махай се!
Какво става?
Тази ходи тайно да разглежда нещата в мазето.
Извинявайте!
Искаше да откраднеш нещо.
Г... Грешите!
Само... да взема книги.
Книги?
Отдавна исках да ви кажа.
Аз... чета книгите от мазето...
...от една година насам.
От една година?
Защо пък точно книги?
Харесват ми. Искам да ги чета.
Странна работа! Аз като видя книга и ми се вие свят.
Наистина си интересно дете.
Кендрик!
Щом е за книги, нека й разрешим.
Откакто Анн е тук, не се налага да носиш вода...
...нито да переш мръсни чаршафи.
В момента ще ти е трудно да живееш без Анн.
Аз...
Просто не мога да простя, че рови в нещата ни без разрешение.
Разчисти мазето, моля те!
Не искам... да виждам онова.
Това е мамчето.
Шарлот е.
Леля?
Прилича... на роза, нали?
Обаче, мамчето не иска да вижда неща, носещи спомени за младостта й.
Сега всеки ден е преуморена.
Затвори всички спомени за щастието си тук долу.
Леля нали е от богато семейство?
Така е.
Но когато баща й починал, неследството отишло за плащане на дългове.
В крайна сметка, за Шарлот останали само проблемите.
По това време аз се срещнах с Шарлот.
Значи и това е от богаташкото семейство?
Това е подарък от мен за нея.
От чичо?
Значи си управител на голяма дъскорезница?
Д... Да.
Искам да те взема за съпруга.
Мо... Моля те! Моля те!
Омъжи се за мен!
Аз я... излъгах.
Всъщност, можех да осигуря прехрана само за себе си.
Обаче исках на всяка цена да се оженя за нея.
След сватбата, докато я карах до Нова Скотия...
...много се тревожех, че ще разбере лъжата ми.
Ето, виж там!
Онази вила!
Когато татко беше жив...
...цялото семейство прекарахме едно лято в нея.
По онова време нямахме грижи и проблеми.
Бяхме много щастливи.
Тогава си помислих:
Когато ни се родят деца, ще ги заведа във вилата, заедно с Шарлот.
Цялото семейство щяхме да прекараме едно щастливо лято.
И тогава Шарлот щеше да забрави всички грижи и проблеми.
Говоря скучни неща, нали?
Прекрасно! Ще ми се и аз да я видя.
Отражението на красивата вила в езерото...
Синята вода е покрита с леки вълнички...
...а отражението плавно се вее.
Аз бих я нарекла "Проветривата вила".
Проветривата вила?
Трябва да работя много...
...за да заведа всички в проветривата вила.
Добро утро!
Кажи, Виолета...
След като чичо е излъгал, за да се ожени за леля...
...тя дали още му е сърдита?
Затова ли винаги е толкова тъжна?
Наистина, лъжата хич не е хубаво нещо.
Но вероятно, понеже се страхуваме някой да ни мрази...
...затова понякога сме способни да казваме такива големи лъжи.
Аз също, макар да знаех, че не е редно...
...съвсем тайно ходех да взимам книги от мазето.
А леля? Дали и тя не крие нещо?
Да не би...
...понеже всеки ден е много изморена, тайно да крие в сърцето си...
...голяма любов към медальона с цвят на роза.
Дано да е така!
Ъм... Лельо...
Стой мирно!
Извинявай за снощи!
Повече няма да се повтори.
Подразбира се.
Обаче...
Ами... Наистина си била красавица.
Чичо каза, че приличаш на роза.
Помолих те да купиш нещо.
Почисти по-бързо и отивай!
Д... Добре.
Изглежда съм познала.
Чичо!
Чичо! Чичо!
Анн?
Как си? Нещо боли ли те?
Нищо ми няма.
Тъкмо ще ходя в града.
Трябва да обсъдя нещо за хотела с г-н Нелсън.
Не може ли днес да пропуснеш?
Пролетта ей сега ще дойде.
Ще започне работата по най-големия ми проект.
Трябва да успея.
Защото досега не съм правил нищо...
...толкова велико като това.
А, да! Ще ходиш на пазар, нали?
Да те закарам ли?
Д... Да.
Знаеш ли...
Веднъж, докато още бях при Томасови...
...едното момче - Хорас - насила ми взе десерта.
Понеже исках този десерт от много време...
...дни наред само му се мръщех.
Обаче, след един месец...
...вече съвсем бях забравила, че той ми го изяде.
Явно с времето, всичко се забравя.
Д-да...
Точно затова си мисля...
Дали леля не е същата?
Сега Джордж се напикава, Джими има шарка...
...Елла си сменя зъбите, чиниите са счупени, парите не достигат...
...и изглежда, сякаш за всичко си виновен ти, обаче...
...ще мине време и всички ще забравят тези трудности.
И тогава леля пак ще си спомни за радостта...
...която е изпитала при подаряването на онзи медальон.
Ще ми се да е така.
Така е.
Никоя жена не би могла да забрави такъв красив медальон.
Като те слушам, и аз започвам да вярвам.
Сигурна съм.
Ти и леля някой ден ще отидете в проветривата вила.
Може би когато малчуганите пораснат до височината на рамото ти.
До рамото ми ли?
Това значи няколко години.
Ще бъде в безоблачна лятна утрин.
Ще качиш всички в каруцата и ще потеглите.
Там, при красивото езеро с проветривата вила.
Разбира се, леля ще носи медальон на гърдите си.
Онзи, с цвета на роза.
Чичо?
Чичо!
Чичо! Чичо!
Какво стана?! Чичо!
Чичо!
Помогнете, моля ви! Чичо е...
Не е ли Кендрик?
Сигурно има сърдечен пристъп.
Напоследък все повече се влошаваше.
То... Това е ужасно!
Първо да го преместим там!
Отивам за лекар.
Стой и го наглеждай!
Добре.
Какво да правя?
Чичо!
Дали не иска вода?
Почакай!
Анн...
Какво, чичо?
Не отивай!
Остани тук!
Лекарят скоро ще дойде.
Повече няма да издържа.
Всъщност...
...напоследък...
...започнах да го осъзнавам.
Обаче...
...още ми се живее.
Искам да заведа всички в проветривата вила.
Не говори...
Не говори такива неща!
Сигурно ще продължиш, както досега.
Анн...
Довърши...
...онова, което ми разказваше.
За проветривата вила, нали?
В една безоблачна лятна утрин.
Качваш всички на каруцата и потегляте...
...към така мечтаната проветрива вила.
В каруцата са чичо, леля и осемте им деца.
И Анн... ще дойде.
Децата са стройни и здрави.
Чичо и леля малко са се състарили.
По лицата им има симпатични бръчици.
Заедно стигаме до брега на езерото.
Чичо казва:
"Ето, че пристигнахме. Онова е проветривата вила."
Водата е синя и чиста.
Лек полъх прави вълнички.
Децата с радост са се събрали около чичо.
Леля Шарлот носи усмивка на лицето.
И тогава, тя прошепва:
"Тъгата и проблемите вече изчезнаха незнайно къде."
"Нека всички прекараме едно щастливо лято... както едно време."
Виждам го...
Виждам всичко...
Анн...
Какво?
Искам...
...да направя...
...легло за теб.
Чичо?
Май е заспал.
Тъкмо ще мога да донеса вода.
Кендрик отиде на небето...
...през месец Март, точно преди да пръкне пролетта.
Хайде на разходка! Изпъчи гърди и превали хълма!
Нека и енотите, и лосовете, всички да дойдат!
Препънах се на пътя и паднах сред глухарчета.
И там открих четирилистна детелина.
Иха, иха, иха-ха, ама че късмет!
Ох, бо-бо-бо-боли, боли! Как боли!
Иха, иха, иха-ха, до-до-добре съм си!
Нека идем още по-далеч!
И да запеем песничка!
Да! Парадът няма край.
Кендрик се въздигна на небето...
...и семейството потъна в тъга.
Шарлот е напълно изнемощяла.
Децата биват разделени.
И съдбата на Анн отново трябва да бъде решена.
Следва "Здравей, Анн", епизод 31-ви:
Една единствена надежда
До нови срещи!
Превод: Сайрон Кордин